Vi har vundet mange sejre i arenaen.
Sendt mange uværdige modstandere til det evige liv.
Alligevel holder selvfede mænd os til de mindre vigtige kampe om morgenen,
ude af syne og prominens.
De tider er nu til ende.
Om to dage vil vores mester stå i sandet,
og møde endnu en af Vettius' lorteædende hunde.
Ikke i gaderne, men i skide Primus!
Sku den mester, hvis nylige præstation
inspirerede den gode Varis til
at bringe huset Batiatus tilbage til dets rette position!
Sku, Gannicus!
Gannicus! Gannicus!
En virkelig inspireret præstation.
Som ikke skal gentages.
En sand gud af arenaen!
En mand, der må beundres og efterlignes!
Dette er kun en ærværdig begyndelse!
Snart vil I farve sandet med blod og knogler
fra alle jeres udfordrere!
I vil blive instrueret i dødens og ærens metoder
af en tidligere mester!
En af vore egne!
Her har I Oenomaus!
Han har ikke længere det navn! Er ikke længere en gladiator!
Nu og i al fremtid vil han være jeres doctore!
Doctore!
Denne er blevet svunget med stolthed af alle dine forgængere
siden min bedstefars tid.
Skænket kun de mest loyale og hæderfulde mænd.
Din vilje. Mine hænder.
Primus.
For at opnå en sådan position, må Varis virkelig
have været imponeret over din dygtighed.
Som også jeg er.
- Det var ingenting. - Det er en stor ære.
For dig og for denne ludus.
I bringer begge ære til denne ludus.
Hver på sin egen måde.
Så du, hvordan han knapt kunne se mig i øjnene?
Han må nu adlyde mine ordrer, og er ikke glad for det.
Vil de andre mænd dele mening om min ærefulde position?
Det er hans position, der afføder bekymrede tanker.
Han er opsat på Primus,
som du også må være på at træne mændene.
Jeg ved, det ikke er, hvad du ønskede.
Og alligevel står jeg hævet.
Som du fortjener.
For at tage et liv?
For at forråde den hånd, der formede mig?
Der var intet forræderi i det, du gjorde.
Visse handlinger kan ikke undgås, hvis der ikke er et valg.
Vend tankerne bort fra fortidens uheld.
Vi må se mod dagene, der kommer og imødegå dem.
Barca, dan par med Crixus.
Resten af jer fortsætter træningen.
Endelig fjerner guderne pik fra den skide røv!
Men ikke huset Batiatus.
Quintus Lentulus Batiatus' hus
stiger op til den skide himmel!
Snart vil mine mestre blive hugget i sten,
højt hævet over deres forgængere.
Og Gannicus vil være den første af dem
efter hans sejr i fucking Primus.
Den position blev ikke opnået uden hjælp.
Jeg tilbød lidt introduktion
og et par velvalgte hentydninger.
Du kunne snyde gudinden Laverna selv.
Din andel i dette vil bringe dig pikkestor taknemmelighed.
Den slags jeg bedst kan lide.
Har nogen mand nogensinde været så velsignet?
Quintus.
Far?
Få styr på dig selv. Jeg vil tale med dig.
Jeg overlader huset til dig,
og hvad møder mig ved min tilbagevenden?
Jeg ventede ikke din ankomst.
Skal jeg melde mig selv til murene, jeg ejer?
Slet ikke, men vidste jeg, du kom tilbage fra Sicilien...
Så ville din viden have ført til hvilket resultat?
Blomster og duftolier lagt frem for at møde mig,
for at maskere synet af en søn, der har lavet lort i den?
Jeg fejrer bare.
Hvad dog?
At have gjort Tullius vred, ved at afslå et rimeligt tilbud?
Din udelukkelse fra legene?
Hvad mener du med det?
Jeg er gammel, Quintus. Ikke død.
Der er stadig folk i Capua, der har respekt for mit navn,
og som holder mig informeret.
- Den gode Solonius er blandt dem. - Solonius?
Han sendte besked om hans bekymring over dine handler med Tullius.
Manden er fuld af unødvendig bekymring.
Dit ansigt siger noget andet.
En mindre uoverensstemmelse.
Intet med en mand som Tullius er nogensinde mindre.
Et faktum, der er tydeligt selv for den simpleste hjerne.
Så er det en velsignelse, at en større end min er kommet.
Jeg blæser op,
når en brise ville være mere velkommen.
Sådan er du bare.
Min vrede er mere mod mig selv.
Du ønskede ikke dette.
Ludusen, gladiatorerne, blodet, sandet.
Dine øjne var altid rettet mod horisonten,
mod ærer og triumfer, der altid vil være udenfor en lanistas rækkevidde.
Og alligevel står jeg her, en lanista som min far.
Slet ikke som ham.
Du har aldrig været i stand til at se en mand i øjnene
og lodde hans sande hjerte.
For kun få dage siden så jeg ind i Quintilius Varis' øjne
og loddede en måde at vinde Primus på i hans lege.
Varis har aldrig engageret en lanista ikke velsignet af Tullius.
Hvorfor bryde traditionen nu?
Fordi jeg har, hvad Tullius mangler.
- Gannicus. - Gannicus?
Manden er en spøg, indbyder mere til latter end ærefrygt.
Og nu finder jeg, at han er begæret af det halve Rom?
Meget er ændret under dit fravær.
Og meget er forblevet det samme.
Jeg vil se på mine mænd, se hvordan de har klaret sig
uden ordentlig styring.
Forbered et festmåltid som beordret.
Gå på markedet efter en amfora mulsum.
- Ja, Domina. - Af højeste kvalitet,
ikke det lort fra Flavus.
Igen med den honningsødede vin.
Drikker liget ikke andet?
Sænk stemmen for helvede.
Manden har fået dig helt fra hægterne.
Han er paterfamilias!
Et ord fra hans mund kunne sætte os begge på gaden.
Vi må være hævet over bebrejdelse eller falde i ruin.
Udmærket. Jeg skal være en model af stille underdanighed og anstændighed.
Udenpå i hvert fald.
Vi er beærede over din tilbagekomst til Capua, fader.
Jeg er sikker på, dit hjerte svulmer.
Siciliens klima har virkelig været godt for helbredet.
Måske husker du mig ikke.
Gaia, en god ven af...
Mindet om dig er endnu ikke falmet. Quintus.
Vi må fandeme vise, huset er i orden
og sørge for, han vender tilbage til Sicilien.
Visne gamle røv.
Spis, brødre. I bærer mærket nu.
Nyd smagen af sejr!
Se hvor de kigger på os
Velkommen, drenge.
Som en af deres egne
Vores pis finder endnu en gang vej til deres munde!
Som blev det slikket af vores pikke!
Vi bærer mærket!
Opnået uden prøve.
En skide ged kunne bære mærket, det gør den ikke til en broder.
Hvad siger han?
Vi er ikke værdige til mærket
Hov!
Vi vil se smilet fjernet snart nok
- Hvad fanden sagde han? - Hvad helvede ved jeg.
Han vil have mere.
Du burde ikke spise med mænd under dig. Du er doctore nu.
En titel, jeg ikke bad om.
Jeg lader ikke begivenheder, jeg ikke har kontrol over komme imellem os.
Heller ikke jeg.
Vær hilset.
Auctus. Nurto.
Oenomaus!
Er du blevet udnævnt til doctore?
Efter hans forgængers uheldige død.
Jeg valgte Oenomaus som erstatning, fordi jeg vidste...
Tag din mad og lad os gå tilbage til din celle.
Jeg ville udveksle historier om forgangne år, gamle ven.
Dominus.
Mange fortrydelser hjemsøger en mand,
når livet nærmer sig enden.
At jeg var for syg til at vidne din kamp mod Theokoles i Pompeii
var en af de største.
En legendarisk kamp, hører jeg.
Et nederlag af samme proportioner.
Nederlag?
- Du tabte ikke. - Jeg vandt heller ikke.
Du er den eneste mand, der har mødt Dødens Skygge og overlevet.
Det alene er en stor sejr,
en der har bragt ære til dette hus,
som du altid har gjort.
Og det ville jeg fortsætte med... i arenaen.
Er du ikke tilfreds med forfremmelsen til Doctore?
Giv ordren, og jeg skulle glædeligt frasige mig titlen til fordel for sværd og skjold.
Ord jeg nødigt vil sige.
Doctore er anden kommandør, kun overgået af selveste lanista.
Jeg valgte Ulpius, for så mange år siden.
Denne ludus var hans hjerteblod.
Nedtoningen af den er uheldige nyheder,
kun godt at du overtog hans plads,
denne ene beslutning min søn har taget, som jeg fortryder.
Det er en titel, jeg ikke er værdig til at have.
Ingen er mere værdig.
Fra det øjeblik jeg så
det forfærdelige sted,
vidste jeg, at den vilde dreng,
så fyldt med vrede og had,
ville blive den mand jeg ser foran mig.
Vi er kommet langt sammen, Oenomaus.
Jeg ville slutte min rejse betrykkende
af tanken af, at du bevarer æren inden for disse murer.
En tanke jeg er sikker på, at jeg deler med din kone,
vel vidende om, at du ikke vil dø udenfor dem.
Dominus.
Den måde de savler over ham.
Falder på knæ for at slikke ham i røven!
Han overtager mit hus, mine gladiatorer, min seng!
Kom han med ord om opholdets længde?
Han kommer kun med ord angående fejl og mangler
ved hans pisseuduelige søn.
Lad være.
Jeg sikrer Primus og han opfører sig, som om jeg skider på navnet Batiatus.
Du hæver det over alt, han kan forestille sig.
Det vil han se, og hans bitre tunge vil give ros.
Han ville hellere bide den af end at lade den forråde ham sådan.
Jeg havde glemt følelsen,
denne pludselige afgrund, når han vender misbilligende øjne mod mig.
Kom.
Du vil ikke skulle udholde hans tilstedeværelse længe.
Hans helbred er før flygtet fra disse himmelstrøg.
Hvis han ikke kan se hans hus, hans navn
er i gode hænder,
vil en tvungen tilbagevenden til Sicilien forekomme på et tidspunkt.
Jeg vil have ham væk inden da.
Din tilbagevenden løfter hjertet, dominus.
Kun for dem, der stadig har et. Tak.
Opmærksomhed!
Find makkere!
Crixus, øv med Barca.
Auctus, arbejd med palusen, til Gannicus kommer.
Oenomaus, den her er for lille.
Jeg vil have noget på størrelse med en mand!
Barca!
Gør som din doctore befaler.
Ja, dominus.
Kom, lad os se, hvad du har mellem benene.
Galleren ømmer sig over mit spyd, som han ville over min pik!
Er mit lange, hårde våben for meget for dig, lille mand?
Jeg er meget imod det,
men dine ordrer er vel modtaget.
Elendige pikslikkere
Tror, de er guder
Vi skal vise Barca og Auctus, de kun er mænd
Undskyld. Du står tidligere op end forventet.
Jeg står op i ordentlig tid.
En egenskab hverken du eller din mand Gannicus deler.
Hårde ord når mandens ører.
Det kunne blive råbt, og alligevel ignoreret.
Gannicus er ingen mester.
Jeg ville forfremme Auctus eller et halvt dusin mænd i hans sted.
- En sag vi er uenige om. - En af mange.
Hvem træner med Barca?
Crixus, en barsk galler af god støbning.
Jeg husker navnet fra hovedbogen.
En spire, der var for dyr.
Manden vil fortjene mærket og se investeringen returneret.
Doctore, bring Crixus op.
Min far ønsker en grundigere inspektion...
Nej. Fortsæt træningen.
Vi skal til byen i et nødvendigt ærinde.
Jeg gør Barca klar som ledsager.
Barca er en gladiator, trænet til at svinge våben i arenaen,
ikke til at være din på gaden.
Din sene opvågnen truer allerede mødetiden.
Skal jeg sidde med det røvhul?
Du skal være stille.
Mens jeg prøver at reparere et skadet forhold.
Titus.
Godt at se dig, gamle ven.
Din erfaring i ømtålelige forretningssager er svært savnet.
Det rettes der op på omgående.
Kom, sæt dig.
Du husker min partner, Vettius?
Vettius?
Du var kun et barn, sidst jeg så dig.
Hvor årene dog flyver.
Hvordan har din far det?
- Død. - Beklager.
Hvor frygteligt.
Drengen er forfulgt af uheld.
For kun få dage siden blev han overfaldet i vores egne gader,
på vej til et møde med Quintilius Varis.
Varis?
Den samme mand, som i Vettius' fravær
klarede at finde vej til din ludus...
Hvor den forbandede pikslikker stjal Primus fra mig!
Vettius! Ti stille.
Hvordan svarer du?
Han beskylder uden sag.
Min kone og hendes veninde Gaia stødte på Varis i byen,
hvor han bagte under en hed middagssol.
Gaia?
Hun kendte Varis fra sin tid i Rom, tilbød hvile i min villa,
mens han ventede på den manglende dreng.
Et heldigt sammenfald for alle involverede.
Var det samme held, der fik mig overfaldet
af dine forbandede mænd?
Så du ansigter? Bar de mit mærke, din våde fisse?
Nok!
Fjern dig herfra.
Gå.
Og lad hæderlige mænd tale.
Din søn har meget at lære om diplomati.
Et emne, mange unge mænd har svært ved.
Lad os lære dem det.
Du er bedre matchet mod træmænd.
Arbejd med palusen, galler.
Genoptag!
Skal vi nu følge Barcas ordrer?
Han deler mine tanker.
Galleren vakler mod spyddet.
Måske ville et råd fra en mester hjælpe ham?
For få dage siden kæmpede du med noget nær talent,
men overfor Barca virker du som hans elsker,
med hovedet nede og balderne spredte.
Spyddet er ukendt for mig.
Du er galler.
Har du aldrig mødt arvernierne?
I årene før jeg blev fanget, havde jeg ikke fornøjelsen.
De bruger spyddet dødbringende.
Det gør Barca også, efter alt at dømme.
Han instruerer.
Ethvert slag en lektion, der ikke skal gentages.
Du burde være en dygtig lærd,
når han først har banket dig til døde.
Crixus.
Du kæmpede godt mod mine to sværd.
Tag en hoplomachus' spyd fra ham,
og han er efterladt med kun et våben.
Barca!
Hvis du er færdig med din mands pik, vi jeg gerne se en ordentlig strid.
Guderne har velsignet Barca med endnu en lille mand at kneppe.
Din mand Gannicus virker i fin form.
Det vil han også være i Primus,
hvor han hæver huset med en glorværdig præstation.
Mit hjerte banker ved tanken om hans sidste.
Vi må lægge sådanne minder bag os.
En svær opgave, når den blev nydt sådan af alle.
Nogle mere end andre.
Kom her.
Undskyld, domina. Gæster er ankommet.
Gæster?
Varis.
Vi ventede ikke...
Fejlen er min, for ikke at melde mig.
Den gode Cossutius er på besøg fra Rom for at fejre Vinalia.
Efter jeg lovpriste huset Batiatus' fortrin...
Krævede jeg en omgående præsentation.
Du beærer os, men min mand er i gang med
de sidste forberedelser til morgendagens lege i byen.
Hvor skuffende.
Men vi kunne gå ud på balkonen
for at se på gladiatorerne, indtil han vender tilbage.
Jeg tror, du misforstår.
Jeg fortalte ikke Cossutius historier om jeres mænd.
Men om husets mere intime fornøjelser.
Jeg er bange for, det var et enkeltstående tilfælde.
Var det?
Så vil Vettius måske være mere imødekommende
angående dette og min Primus.
Det ville være uheldigt at komme så langt
og finde tomme hænder.
Ikke sandt?
Det vil jeg ikke have.
Glimrende!
Lad os forberede Gannicus og...
Nej.
Hvad glæde er der ved at udforske allerede opdaget jord?
Slet ingen.
Hvad tilbyder du?
En gladiator efter dit valg parret med en slave,
der endnu er urørt?
Urørt?
En delikatesse, der ikke længere findes i mit hus.
Så er det heldigt, du er i vores.
Solonius! Et ord.
Et til Dem, hr? Frisk fra i morges.
Jeg ville dele dets lige.
Jeg kom som en betroet ven,
kom med nyt om Tullius' fornyede tilbud for Gannicus.
Du kom med lort, sprøjtet fra et hul på afveje.
Hvad med den besked, jeg gav til forræderiske ører?
Den om Varis' ankomst, der skulle mødes af Vettius?
Vettius er et fjols.
Ansat af Tullius!
Han tror, jeg havde del i drengens overfald.
Han mistænker ikke noget!
Hans tanker er vendt mod min far indenfor.
Hvad fanden tænker du på at sende besked til ham?
Er din far i Capua?
Han sidder med Tullius, som du bræger, gnider hans pik.
- Hvorfor er du ude på gaden? - Hvorfor tror du?
Jeg ville ikke have ham tilbage.
Jeg søgte kun råd
for bekymringer over en mand, jeg holder af som en bror.
Intentionerne vel modtaget.
Lad os lade overtrædelserne ligge, til fordel for vigtigere anliggender.
Din tålmodighed og fornuft genkalder glade tider,
da handler blev indgået af dem, der havde respekt for dem.
Jeg frygter, vi er en uddøende race.
Jeg er sikker på, du overlever os alle, herre Batiatus.
Solonius. Jeg kunne dårligt genkende dig.
Årene vejer tungt, ikke sandt?
Din tilstedeværelse er heldig, så behøver jeg ikke opsøge dig.
Gå med mig, lad os tale om nylige begivenheder.
Må jeg tale nu?
Kunne guderne stoppe dig?
Hvad Tullius og drengen end tror,
så vandt jeg Primus takket være Gannicus' evner.
Selvom det er sandt, gør det ingen forskel nu.
Gannicus stiller ikke op i legene.
Men Varis har personligt bedt om det!
Et nødvendigt offer for at udjævne terrænet.
Du vil undskylde overfor Varis
og fortælle, at Gannicus er skadet under træning.
Og at Vettius udmærket er i stand til at bemande Primus.
Du giver Primus væk og beder mig om at slikke drengens røv?
Jeg beder ikke om noget.
Sådan bliver det.
Til gengæld kæmper nogle af vores mænd mod hinanden
efter middagssolen.
Vores mænd mod hinanden?
Det eneste der kan reddes fra sådan et forlis.
Så må vi vælge mændene omhyggeligt.
De er blevet valgt for os.
Vælger Tullius nu også mine mænd?
Et uundgåeligt kompromis.
Barca og Gnaeus, Auctus mod din galler Crixus.
Crixus er kun en rekrut, endnu ikke fucking gladiator!
Som du glemte at fortælle blev købt fra Tullius.
For at...
For at få hans velvilje.
Og hvilke frugter har din plan båret?
Det er prisen at betale for at prøve at manøvrere mænd højere oppe.
Vær taknemmelig for den ikke er højere.
Er du sikker på, du ikke vil have mændene badet og parfumeret?
Han er perfekt til sagen.
Men jeg vil gerne vurdere dine ofringers friskhed.
Tag jeres klæder af.
Sagde jeg det ikke?
De er smukke.
Men en kvindes værd kan ikke altid ses.
Man må søge dybere for at finde sand værdi.
Gå ud i forhallen.
Kom tilbage, hvis dominus og hans far ses på vejen.
Jeg vil have hende her.
Hun er markant strammere.
Flyt dig ovenpå ham.
Ved du, hvorfor jeg valgte denne mand så groft skåret?
Med lugten af lort i sin ånde.
Fordi denne verden er fyldt med det groteske og det guddommelige.
De eksisterer sammen, to sider af samme mønt.
Man kan ikke have det ene
uden truslen fra det andet,
men der er ingen ord, der gengiver denne sandhed.
Det må opleves.
Det må føles og aldrig glemmes.
Din tilstedeværelse er savnet i Rom, siden din mand gik bort.
Din charme vil oplyse den mørkeste nat.
Jeg længes efter at vende tilbage
og finde en mand endnu af denne verden.
Hvad er din medgift?
Jeg forstod, du var uden familieformue.
Gaia er en skat i sig selv.
En at efterstræbe
for en mand ej tynget af position og fremtoning.
Cossutius.
Blev du tilfredsstillet?
Lovprisningen af dette hus er ikke overdrevet.
Det er vidunderligt.
Sådan en basal underholdning ville være umulig at skjule i Rom.
Capua er en by med mange fornøjelser.
Ofte sløret af vigtige anliggender, som vi nu desværre må tage os af.
Tager I af sted så hurtigt?
En beklagelig nødvendighed.
Takker for din gæstfrihed.
Jeg glæder mig til at se dig til legene
og din mand, Gannicus, ved min Primus.
Du bringer os ære.
Crixus begynder at være lovende.
På ryggen?
Manden rejser sig altid. Det må beundres.
Så du har et godt øje til galleren nu?
- Og hvis jeg havde? - Så ville jeg sgu slå dig ihjel.
Kom her...
I skide fisser!
I sviner vores mad til!
Hvorfor ikke lave et måltid af jeres kæledyr?
Crixus!
Hjælper du ikke din ven?
Det er en kamp mellem brødre, jeg har endnu ikke mærket.
Et faktum Ashur, glædeligt minder mig om.
Er I vanvittige?
Gå ned!
Få styr på jer selv!
Er mit hus sunket så dybt?
Broder mod broder,
så langt fra arenaens ære,
hvor den slags kampe giver mening?
Det er grund til at tro, at guderne har vendt sig fra os
og fjernet Primus fra vores hænder.
Jeg kæmper ikke ved legene?
Det gør du ikke.
Men jeres besvær går ikke ubelønnet hen.
Få af jer vil gå i ringen efter middagssolen.
Og jeg forventer, de udvalgte bringer mere ære
til huset Batiatus end I bringer over jer selv nu.
Ja! Pis af! Gnaeus kæmper mod Barca!
Og jeg splitter din røv i to.
Pis.
Får du ikke plads?
Det gør jeg. Mod Crixus.
Din yndling.
Manden bærer fandeme ikke engang mærket.
Skal jeg kæmpe?
Du skal dø.
For enden af mit spyd.
Så du kæmper i arenaen, jeg gør ikke.
Guderne straffer mig virkelig.
Jeg længes efter at være i broderskabet, blive en gladiator.
Men at få position,
er en ære, jeg ikke har fortjent.
Mange ting i livet bliver givet til os af de forkerte grunde.
Hvad vi gør med de velsignelser, det er den sande prøve.
Gør det godt, vær sejrrig, broder.
Forbandede svin
Må Auctus falde og Barca følge.
Auctus. Gnaeus.
Vend sejrrige tilbage, brødre, for jeg har ikke mere vin.
Efter alt, vi har gjort.
De ofre, vi har gjort.
For bare at få Primus revet fra vores hænder.
Revet ville antyde modstand.
Min far giver ingen.
Kunne du ikke vende ham fra den beslutning?
Herkules ville fejle i forsøget.
Er vi klar til afgang?
Jeg vil ikke komme for sent.
Doctore samler mændene.
Lidt mulsum mens du venter, fader?
For at fejre din tilbagevenden til legene.
Prøver du at bearbejde mig med honningsødet vin?
Du finder min svaghed, så den kan udnyttes.
- Jeg gør jer selskab. - Det gør din mave for urolig.
Specielt i varmt vejr som dette.
- Du har aldrig kunnet tåle det. - Vagter!
Det har du fra din mor.
Hvis tilstedeværelse er dybt savnet.
Hver dag.
Din galler virker forrevet.
Resultatet af hård træning
for at forberede sig til prøven, han nu skal aflægge.
Du satte det i gang, Quintus, ved at købe manden for at opnå velvilje.
Kun efter jeg så ham i øjnene og så en gnist,
som du altid talte om.
Så er i dag en sjælden mulighed.
Auctus, en mand formet under mig, mod Crixus, en mand formet under dig.
Udfaldet vil vise, om sønnen har lært
noget af værdi af sin far.
Din tid er kommet.
Tak for alt, du har lært mig.
Kæmp med ære.
Og om guderne vil, så dø på samme måde.
Crixus.
Et ord.
Du har været meget lovende
i træningen, i opvisningen mod Gannicus.
Men dette er arenaen.
Det er her, mænd bliver til guder.
Legioner med langt mere træning og mod end dig
er faldet på denne hellige jord,
mange under Auctus' spyd,
men jeg tror ikke, du bliver en af dem.
Du er skabt som en mester,
der kan måle sig med enhver, min far har bebudet.
Ønsker du, et sådant mirakel skal ske?
Det er alt, jeg begærer.
Så grib den forbandede hæder.
Og se til, vi begge beviser vores værd.
Har du tændt Crixus?
Jeg har lagt brændet klar. Nu er det op til ham enten at antænde
eller blive tilintetgjort.
En skam det ikke er Gannicus eller Primus.
Det var velfortjent.
Men det er ham, der bliver hædret,
mens hans eneste søn vansmægter.
Din far vil snart indse dit værd.
Eller rådne op i det evige liv.
Begge ting skiller os af med ham.
En historisk opvisning fra huset Batiatus,
som utvivlsomt vil glæde guderne!
Som tak vil vi være barmhjertige og bevilge livet!
Du er overordentlig venlig.
Dit hus har været yderst imødekommende
og burde belønnes.
Takker. Jeg...
Er du dårlig?
Måske er spændingen for meget for ham.
Det er blot varmen og støvet.
Vand.
Jeg ønsker ikke, en brændende hals bekendtgør din sidste offergave.
Tale til mængden?
Den ære er ikke for en lanista.
Vi afgør, hvad der passer sig for en lanista, Batiatus.
Giv præsentationen og lad os komme videre.
Jeg står ydmygt
foran Capuas store folk.
Mit hjem og mit hjerte,
for længe adskilt fra brystet.
I taknemmelighed
præsenterer jeg den sidste offergave fra huset Batiatus.
På vej ind i arenaen,
en jomfru i sandet,
her er Crixus,
murmillo!
Hans modstander,
en kriger uovertruffen i dygtighed og ære.
Her er Auctus,
hoplomachus!
Capua!
Ligesom sidste gang! Ligesom sidste gang! Kom så!
Begynd!
Auctus bruger spyd som selveste Mars.
Han er blevet godt trænet.
Det samme kan ikke siges om Crixus.
Måske skulle han være forblevet en stenslæber.
Skær ham op, ja!
Dumme røv!
Dræb den lille fisse!
Pis!
Barca har trænet dig godt.
Ja!
Crixus! Crixus!
En flot opvisning, Batiatus!
Med en uventet afslutning.
Det var det sandelig.
Jeg sværger at blive brændt, lænket, banket, eller dø for sværdet,
for at opnå ære i arenaen.
Velkommen til broderskabet.
Crixus beviser sit værd.
Måske endda som et match for Gannicus en dag.
Inde og ude af arenaen.
Du kæmpede godt, broder.
Din galler, stadig kun en rekrut, besejrede en gladiator,
jeg betragtede som en af mine bedste mænd.
Det lader til, jeg har undervurderet Crixus.
Og min søn.
- Du gør mig ære, far. - Du gør dig selv ære,
når du er fri for komplotter og intriger.
Tanker længst forfløjne, der ikke vender tilbage.
Intet glæder mig mere end at se fornuften overtage følelserne
og et hus tilbage på sporet.
Jeg vil se til, det fortsætter i dit fravær.
Fravær?
Jeg formoder, du vender tilbage til Sicilien. Dit helbred...
At se Crixus' sejr vækkede lidenskaber,
jeg ikke har følt i mange år.
Blodet og sandet, brølet fra mængden,
det opløfter sjælen meget mere end en klimaforandring.
Nej, jeg vil blive ved din side,
og sammen skal vi se huset Batiatus
løfte sig op til tidligere tiders storhed.
Du bliver her?
Indtil åndedrættet svigter mit trætte kød og kalder mig til det evige liv.
Oversættelse: Elisabeth F. Hansen
Danish